I tidigare avsnitt:
- Jag hade glömt stället. - Våra pappors jaktstuga.
Du har en hemlighet. Din pappas hemlighet förstörde honom.
Du mörkade inte mordet på min syster för att du dödade henne.
- Det var Isobel, eller hur? - Ja.
Jag vill aldrig mer se dig!
Du dödade tre människor. Hur kan du veta att det inte händer igen?
Jag skapade ett serum för att slå ut era krafter, i motsats till aceton.
- Nåt måste göras. - Liz har rätt.
Så länge jag får blackouter är jag farlig.
Jag vägrar låta mig själv skada fler människor.
Det är lätt att ta trygghet för given.
Särskilt när man får kärlek som barn.
Vård. Beskydd.
Trygghet är en känsla man bara värdesätter när man berövas den.
När nån man litar på avslöjar ens hemligheter.
När nån inkräktar i ens hem.
Eller när man är en liten flicka som tittar på stjärnorna en kväll-
- och Satan försöker släpa ner en i helvetet.
Eller ännu värre - när det som gör en otrygg...
...inte alls är nån inkräktare.
Vad gör man...
...när ondskan man fruktar finns inuti ens eget huvud?
När man kanske inte kan ta död på den...
...utan att ta död på sig själv?
- Du ser smal ut. - Du med.
Gör jag? Tack.
- Hur är det med dig och pappa? - Jättebra, så klart.
Joan i bridgeklubben sa att du gav hennes son böter.
- Varför gjorde du det? - Han körde för fort.
- Men vi känner hans familj. - Vi känner allas familj.
Är din syster på väg?
Vi måste prata om Isobel.
- Eller kaktusen? - En inflyttningspresent.
Jag har fullt upp med en tvångsintagen utomjording.
I dag vill jag slippa prata om eller dricka på grund av utomjordingar.
Dr Ávila och jag ska presentera våra fynd i dag och det måste gå perfekt.
Jag står bakom din utomjordingsrensning.
Men Isobel visar inga symtom och psyk är inget "Real Housewives" -program.
- Max sa att hon får blackouter. - Ja.
Nu och 2008.
- Var det hon som dödade Rosa? - Jag har mycket att berätta för dig.
Du har särskilda besökstider. Det står "antisocial patient" på dörren.
- Snälla... - Men här sitter du.
Du varken skakar eller är aggressiv. Du är så... lugn.
Jag är inte lugn. Jag känner mig fången.
Jag vägrar ge upp hoppet om dig.
Jag tar ledigt och tar hand om dig.
Jag vill att allt ska bli som vanligt.
Det har aldrig varit vanligt mellan oss.
Men jag vill att det ska vara det. Jag vill åka hem med dig.
Men... låt mig prata med läkaren ensam.
Det måste finnas nån sorts...
...behandlingsplan.
- Du borde ha sagt nåt. - Jag vet.
Men jag mådde bara sämre. Jag ville inte dra in dig mer.
Jag är redan i det! Jag har varit det länge.
- Okej. - Rosa var min...
Rosa var min vän också.
- Vad gör vi? Vi måste göra nåt. - Jag höll på med ett serum.
Ett sätt att slå ut Isobels krafter. Det skulle kunna hjälpa.
Det slår ut laddningen runt Max skivepitelceller.
Laddningen är nog kopplad till krafterna -
- så det skulle kunna göra utomjordingarna kraftlösa.
Mänskliga. Men det skulle också kunna göra nåt värre.
Jag vet inte hur mycket av deras väsen som är beroende av laddningen.
Jag har ju inga utomjordiska möss att testa det på.
Strunt samma. Jag tänkte ändå aldrig använda serumet. Det var bara...
...ett argt brev jag skrev men aldrig tänkte skicka.
Hallå där.
Jag vet inte vad du gör här -
- men det är ingen bra idé. Du är inte säker här.
För ditt eget bästa måste du åka härifrån och aldrig komma tillbaka.
Jag tänkte fråga om du ville ta en öl.
Vi kan prata om familjearvet... Jim Valenti...
...och - just det - utomjordingar.
Jag har fullt upp. Jag har inte tid att diskutera science fiction.
Jag försökte vara artig.
Läkarna tror att blandningen av tabletter och vin utlöste en psykos.
- Vilka vet om det? - Bara Noah.
Bridgeklubben är säker.
När jag var på sjukhuset frågade de om familjens sjukdomshistorik.
Det fick mig att tänka på hur vi hade det.
Jag behövde aldrig oroa mig för det. Ni var ju aldrig sjuka.
När ni tog hem Isobel och mig...
...vet jag att vi varken pratade engelska eller spanska.
Minns du nåt annat? Sa vi nåt? Kommunicerade vi på nåt sätt?
Ni pratade aldrig. Över huvud taget. Jag blev orolig.
Men jag kunde svära på att ni visste vad den andra tänkte.
Så ni var i alla fall inte ensamma. Men så plötsligt började ni prata.
Det var som om ni hade observerat och väntat tills ni kunde hela språket -
- innan ni sa ett enda ord.
Säger det här dig nåt?
Jag funderar på om det är nåt tidigt minne från innan ni hittade oss.
- Hur så? - Det är bara nåt jag har funderat på.
När vi kom till fosterhemmet kurade du och Isobel i ett hörn och grät.
Den andra pojken hade tagit en röd tuschpenna -
- och ritat den här symbolen över hela väggarna. Han var tvångsmässig.
Stackars pojke. Han behövde extra omvårdnad.
En förmögen familj som kunde ge honom allt han behövde.
Jag ber till Gud att han fick det.
Du dödade Rosa Ortecho.
Ja.
En del saker kan inte lagas, och vissa borde inte lagas.
- Jag kan göra en ny skylt åt dig. - Då hade jag sagt: "Gör en ny skylt."
Men jag sa: "Laga den."
- Det kommer att bli dyrt. - Jag skriver av din barnota.
Gratis skyltreparationer, bara i dag.
- Jag ringer när den är klar. - Kom till baren.
- Du får inte mitt nummer. - Jag vill inte ha ditt nummer.
- Säg att du inte ligger med Maria. - Aldrig.
- Vad gör du här? - Säger det här dig nåt?
Ja. Det är din tatuering.
Wyatt Long ritade den efter mordet på Green.
Han säger att han bara klottrade. Men den har en koppling till mig.
Och enligt mamma ritade du den på väggarna på boendet när vi var små.
Den måste ha med oss att göra.
Vi kanske såg den nånstans... före kraschen.
Vänta nu. Är Max Evans beredd att kännas vid att vi måste ha haft liv -
- innan vi kläcktes ur kapslarna?
- Du vill aldrig prata om vårt hem. - Roswell är vårt hem.
Förlåt, du har rätt. Du har rätt.
Jag har undvikit att prata om vårt ursprung och varför vi är här.
Jag trodde att jag kunde önska bort det förflutna och låtsas vara normal.
Men om Isobels blackouter är utomjordiska vill jag veta mer.
Och den här symbolen är det enda spåret jag har.
Tycker du inte att det är konstigt att vi inte har några minnen?
Inga föräldrar, inget språk. Vi var inte spädbarn, vi var sju.
Våra minnen hade väl bleknat efter 50 år i kapslarna.
Det kanske berodde på tiden.
Eller så ville den som satte oss i kapslarna inte att vi skulle minnas.
- Känner du det? - Nej.
- Vad är det? - Det är... kallt.
Isobel kanske har råkat ut för nåt. Vi måste sticka.
Vi måste sticka!
Jag sa ju att det inte var säkert. Varför...?
Jag vet inte, Liz. Det var fel av mig. Det strider mot etiken.
Ja, dr Valenti. Ni har ingen hand med patienterna.
Hon manipulerade dig.
Hon tog sig in i din hjärna och övertygade dig.
- Är det hennes kraft? Tankekontroll? - Inte kontroll, snarare påverkan.
Jag är influencer, som Bad Gal RiRi.
Okej, Kyle. Messa mig om hon får nån reaktion.
- Alex? - God morgon.
- Vad håller du på med? - Tillbringar kvalitetstid med pappa.
- Berätta om Project Shepherd, pappa. - Det existerar inte.
Jag är kodknäckare. Jag har hackat ryssarna och kineserna.
Tekniken du använder här inne är förlegad.
Krypteringsprogrammet är bräckligt, för att vara snäll.
Vi kan sitta här tysta medan jag tar mig in i databasen -
- eller så kan vi prata. Du bestämmer.
Hur som helst ska jag ta reda på vad du håller på med.
Jag försökte göra det rätta.
Blackouterna kanske inte ens rör vårt ursprung.
Du kan ha en dissociativ störning eller PTSD.
I Rosas obduktionsjournal syntes ett handavtryck.
Jag dödade henne med krafter jag inte kände till.
Om serumet dämpar de krafterna är det bara bra.
Jag vill bara härifrån. Om jag är normal är jag säker.
"Normal" som i mänsklig?
Som i att jag vill kunna se mina egna händer utan att vilja hugga av dem.
Ni fattar inte hur det är. Jag kan inte lita på min egen hjärna.
Toppen - den här killen.
Rummet är privat, inte ljudisolerat.
- Var är Liz? - Hon försöker leva sitt liv.
Hon tar en paus från en mordisk utomjording, men här står jag.
- Vad håller du på med? - Försöker få dig att ta av tröjan.
Men... det fungerar inte.
Det är som om jag är trasig.
- Jag tror att serumet fungerade. - Jag med.
Vi blockerar kransartären på hälften av mössen, återställer flödet...
- Och offrar dem två veckor senare. - Ja.
Grattis, Liz! Du lyckades straffa henne.
- Vi möts där inne. Det går bra. - Ha det så bra.
Snyggt, dr Frankenstein. Du tog ifrån Isobel hennes identitet.
Jag tänkte aldrig använda serumet. Hon injicerade sig själv.
Du kan inte förneka att hennes krafter är farliga.
Din planet har inte varit skonsam mot folk som har sett det som sin plikt -
- att förändra folk som har bedömts som farliga.
Det är precis som att dränka häxor eller försöka omvända homosexuella.
Tänk om nån hade utvecklat ett serum för att göra dig mindre mexikansk?
Skulle du tycka att det var okej?
Du kan inte mena allvar. Hon mördade min syster.
Max och Isobel hade en speciell mental förbindelse.
Han kunde känna av henne jämt, som en varm närvaro.
Men så fort hon tog sprutan blev han alldeles kall.
Om Isobel råkar ut för nåt för att ditt serum har försvagat henne -
- tar du hämnd på fel person.
För Max tog inte ifrån dig din syster.
Det enda han nånsin har gjort... är att älska dig.
Det blir annorlunda nu.
- Inga fler hemligheter. - Några måste vi få ha.
Som sanningen om varför vi inte kan gå till Luigi's?
Isobel...
Älskling...
- Du sökte mig. - Kom!
För några timmar sen var allt bra med Isobels blod, men nu har nåt hänt.
Hennes celler bryts ner i snabb takt.
Serumet angriper hennes cytoplasma. Hennes celler ruttnar.
Vad...? Isobel...?
Om cellerna bryts ner i den här takten är Isobel död i kväll.
Läkare!
- Du måste sluta. - Jag försöker igen.
Det fungerar inte, Max. Jag är inte skadad.
Skynda på! Noah väntar.
- Ska du spy? - Nej.
Vad gör vi nu?
Jag brukar råda folk att ringa familjen.
- Vi måste kunna göra nåt mer. - Vi borde ringa mamma.
Nej. Nej.
Varför nu? Varför i dag av alla dagar?
Jag har velat ha en hållhake på dig i hela mitt liv.
Plötsligt dök den upp.
Jag hittade nåt svårförklarligt i Valentis stuga.
Jag har lärt mig mycket de senaste veckorna.
Jag gick in på dark web och hittade en massa statliga konspirationer.
Och alla ledde tillbaka till dig.
Jag följde efter dig hit -
- och återskapade en sån där kontantkortsmobil du alltid kastar.
Och till sist... ringde jag mamma.
Om man vill hacka fiendens underrättelsesystem -
- måste man hitta bristen i systemet och utnyttja den.
Den bristen är du, pappa.
TILLTRÄDE BEVILJAS
Du skapade serumet, Liz. Du kan skapa ett motgift.
Det finns inte tid.
Alex... Jag har undanhållit det här för ditt eget bästa.
På grund av projektet har vår familj och familjen Valenti lidit i åratal.
Jag försöker skydda dig, min son.
Vet Kyle Valenti om allt det här?
- Självklart. Han är ju en riktig man. - Han är inte mitt barn.
- Jag behöver inte skydda honom. - Vad snackar du om, pappa?
När jag var 17 ville jag göra musik. Du skickade mig i krig!
Du försöker inte skydda mig.
Du tror att jag skulle utgöra en risk för att du ser mig som svag.
För att jag är homosexuell!
Vad vill du åstadkomma?
Jag vill förstöra det du älskar och tvinga dig att se på.
Som jag sa försöker jag skydda dig.
Vi har bekräftat att Michael Guerin är inblandad i terrorverksamhet.
Vad fan gör du?!
Max tror att du jobbar på en mirakelmedicin.
Jag försöker!
Rosa fick all kreativ talang.
Generna för konst, dans och poesi var slut när jag kom till världen.
När jag måste tänka kreativt tar jag till vin och "Jagged Little Pill".
Har du kommit på nåt?
Ja. Dig.
Du är ett geni. Jag fattade inte varför du inte läste vidare.
Sen insåg jag att det du vill lära dig finns det inga kurser i.
Vad vet du? Vad har du för utomjordisk vetenskap i rockärmen?
- Inget jag kan anförtro dig. - Jag försöker hjälpa dig.
Max genomskådar dig inte, men det gör jag.
Du lurade honom att bli labbråtta och utnyttjade honom och Valenti.
Du vill inte rädda Isobel, inte efter det hon har gjort.
Jag vet inte ens om jag klandrar dig.
Men jag kan inte lita på dig.
Jag åker tillbaka till sjukhuset.
Jag kan inte låta Max se henne dö ensam.
Jag kan inte låta honom se henne dö alls.
Finns allt du vet om er där?
Ser det inte ut som ett topphemligt gömställe?
Nej... Och det är själva poängen.
Det är nog ett gammalt skyddsrum.
- Är det där från UFO: t? - Obekräftat, men ja.
Nej! Rör inte det där. Det kommer inte att rädda Isobel.
- Var har du hittat allt det här? - En del har jag grävt upp.
En del är köpt på dark web. Jag stal allt av värde från UFO Emporium.
Du försöker återskapa er farkost, eller hur?
Liz... Jag måste berätta en sak.
- Innan vi gör det här... - Vad är det nu, då?
För tio år sen flyttade du inte från stan av egen fri vilja.
Efter Rosas död var Max förstörd. Han klarade inte av att se dig sörja.
Han var på väg att rämna.
Han tänkte berätta allt för dig och det fick han inte.
Så Isobel tog sig in i din hjärna.
Hon övertygade dig att lämna stan -
- precis före examen och Rosas begravning.
Utan Max.
Skulle Max berätta sanningen för mig?
Ja. Han var helt knäckt.
- Varför berättar du det här? - Jag är trött på lögner.
Om du ska jiddra med Isobels celler ska du ha alla fakta.
Isobel tvingade mig inte att åka.
Jag hade bestämt mig för att åka redan andra året.
- Du förstår inte... - Isobel kan inte styra folk.
Bara påverka dem.
- Vad är det där? - Max visade väl våra kapslar?
Jag utvann den här från dem för flera år sen.
Den förångas i kontakt med jordens atmosfär.
Därför är det svårt att analysera den.
Om den här vätskan bevarade er i oförändrat tillstånd i 50 år -
- är den exakt vad vi behöver.
Jag har utrustningen vi behöver för att analysera dess egenskaper.
- Fan också, vi hinner inte. - Jo. Jo, det gör vi.
Du hade rätt. Om vi samarbetar kan vi hitta en lösning.
Följ med.
Hur många gånger ska jag behöva säga att gångläsning är en farlig hobby?
Vad gör du här? Har nån ringt dig? Isobel mår bra.
Jag vet, men... Grace Glass gick igenom samma sak för två år sen.
Det är sånt som händer.
I alla fall tog jag med lite tidningar till Isobel.
- Hon mår bra. Hon behöver inte... - Vadå?
Ja, så klart. Hon behöver inte mig.
Vet du vad? Ge henne tidningarna, bara.
Vänta, mamma.
Jag bara...
Du och Isobel lät mig aldrig vara er mamma.
Vad pratar du om?
Du och pappa var jättebra föräldrar.
- Vi behövde aldrig sakna nåt. - Ni behövde inte mig heller.
Ni gav oss så mycket. Vi visste väl inte hur vi skulle be om mer.
Noah är hos Isobel nu.
- Men hon vill nog gärna träffa dig. - Det gör inget.
- Jag kommer tillbaka i morgon. - Okej.
Ja, i morgon blir jättebra.
- Tjena. - Vad är det som händer?
Jag får inte veta nåt. Hon hostade så mycket blod...
Är det levern?
- Prata med Max. Jag kan inte... - Jag är hennes make.
Jag är hennes närmaste anhörig.
Låt mig behandla henne, då. Snälla.
Med kapslarna kan vi stoppa tiden.
Isobel hålls vid liv medan vi arbetar.
Vi måste bara komma på hur vi ska få in henne.
- Vad är det där? - Ren aceton.
Det löser inga problem, men det gör inte morfin heller.
Jag förstår inte varför du är så snäll.
Du vet ju vad jag har gjort.
Jag gjorde min AT i Idaho. Jag var en kaxig jävel.
Jag tänkte glida på en räkmacka och bli dr McSexig på nolltid.
Men första dagen skedde en skjutning på en skola i närheten.
Det var kaos på sjukhuset. Jag blev helt virrig.
Man tror att man kan akutvård, men...
Jag försökte lugna föräldrarna som satt i väntrummet.
På tv såg jag att skytten hade lagts in på mitt sjukhus.
Jag gick ut och frågade ST-läkaren vem mördaren var.
Vet du vad han sa?
"Håll käften och sköt ditt jobb."
På ett sjukhus spelar det ingen roll vad patienten har gjort.
Då är jag ingen mördare, bara en...
- ...döende tjej. - Nej.
Här är du inte döende förrän du är död.
Varför vill du sätta dit Michael? Är du inte klar med honom?
Du antar att jag sätter dit honom för att du är förblindad av perversion.
Han har riktat in sig på dig i över tio år.
Vår familj är deras arts fiender -
- för att vi skyddar mänskligheten mot deras angrepp.
Han utnyttjar dig för att infiltrera oss. De är monster, Alex.
Har du inte läst nåt av det där? Öppna ögonen!
Allt står där! Exempel efter exempel på oprovocerat våld...
Prata inte med mig om oprovocerat våld! Hör du det?
Du försöker inte skipa rättvisa. Du vill bara straffa folk du hatar.
Jag ska sätta stopp för det.
Vi måste hitta en väg in.
Om det är teknik måste det finnas en söm.
Om det är organiskt kan det vara en hinna.
- Hur fick du ut vätskan? - En silvernål var det som fungerade.
Åk och hämta henne. Jag listar ut det här. Isobel har inte lång tid kvar.
Silver...
Du hade rätt.
Jag har läst på lite. Defibrillatorn kunde ha grillat mig.
Två kistor...
Jag är så...
Jag är så arg på dig. För att du gjorde så här -
- och för att du lämnar oss ensamma på den här idiotiska planeten.
Hela dagen... Hela dagen har jag tänkt:
"Om jag ändå älskade dig mindre."
För det här kan jag inte överleva.
Om du försökte smita utan att dra med dig nån, så har du misslyckats.
Du har misslyckats! Du har misslyckats.
Att mista dig kommer att ta död på mig.
Goda nyheter.
I alla fall nyheter som inte är usla. Vi kan nog rädda henne.
- Det kan gå snett, men... - Jag vill leva.
Jag vill ha en chans.
Så här ska vi göra nu:
I morgon bitti går ett plan till anläggningen i Niger.
Du åker dit för att övervaka utbildningen.
När det är dags att återvända till basen -
- ber du om förflyttning från Roswell.
Om du kommer tillbaka -
- tipsar jag Pentagon om att du har drivit Project Shepherd i åtta år.
Just det. Jag vet att projektet blev nedstängt 2010.
Du har drivit det med familjens pengar.
Mot regler och tydliga direktiv.
Om du inte gör som jag säger...
...avslöjar jag dig. Då blir du avskedad.
Det blir ditt arv.
Inte mycket till Manes-man.
Njut av friheten, farsan.
Liz!
De är på väg. Hon ville ta farväl av Noah.
Hon ska säga att hon åker in på avgiftning...
Jag har det. Jag blandade artificiella enzym -
- och smälte mina silversmycken till en lösning som imiterar hinnan.
- Michael! - Max...
- Hur länge ska hon vara där inne? - Månader, år...
Vi ger inte upp förrän vi kan rädda henne.
När vi klev ur kapslarna förlorade vi alla minnen.
- Tänk om hon inte minns oss? - Då påminner vi henne.
- Om allt. Lovar ni det? - Vi lovar.
- Isobel. Är du beredd? - Är du det?
Fråga mig inte det.
Känns det okej?
Jag ska väl vara glad.
- Hon har en chans att överleva nu. - Hon kommer att överleva.
- Liz... - Du borde förlåta henne.
Att sakna henne gör mindre ont om du inte är arg.
Jag är glad att hon fick mig att flytta härifrån.
Jag såg två hav den sommaren.
Och du och jag... hade ingen framtid tillsammans.
- Inget har dykt upp. - Okej. Jag ska åka iväg ett tag.
Jag ska övervaka en utbildning i Niger.
Trevlig resa.
Var mina ögon och öron under tiden.
Om du ser tecken på märkliga, elektriska fenomen -
- eller handavtryck måste du underrätta mig direkt.
Ja. Blixtmönster, konstiga symboler och handavtryck. Jag fixar det.
Dessutom ska du hålla mig informerad om min son.
Jag kan få din syster förflyttad till högsäkerhetsfängelset med ett samtal.
- Det gick fort. - Ja. Jag kunde ha gjort en ny.
Jag behöver den här.
Mamma mår inte så bra. Hon brukar gå vilse.
Men när hon ser den här skylten vet hon att hon är i säkerhet.
Hon vet att den lyser upp vägen hem.
Som en fyr.
Jag tänkte väl att det var nåt sånt smörigt.
Tönt.
En fyr...
Hej.
Jag har lagat mat till dig, för du ser faktiskt smal ut.
Max?
Du...
Så ja. Så ja.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com